Практична робота з "Наукознавства"
Автор: Ніна Лесько • Июнь 11, 2024 • Практическая работа • 1,057 Слов (5 Страниц) • 45 Просмотры
ПРАКТИЧНЕ ЗАНЯТТЯ №1
- Питання для дискусії:
– Поняття про науку:
Наука - це сфера людської діяльності, спрямована на вироблення нових знань про природу, суспільство і мислення. Як специфічна сфера людської діяльності, вона є результатом суспільного розподілу праці, відокремлення розумової праці від фізичної, перетворення пізнавальної діяльності в особливу галузь занять певної групи людей. Необхідність наукового підходу до всіх видів людської діяльності змушує науку розвиватися швидшими темпами, ніж будь-яку іншу галузь діяльності.
Поняття "наука" включає в себе як діяльність, спрямовану на здобуття нового знання, так і результат цієї діяльності - суму здобутих наукових знань, що є основою наукового розуміння світу. Науку ще розуміють як одну з форм людської свідомості. Термін "наука" застосовується для назви окремих галузей наукового знання.
– Історичні передумови виникнення науки.
Наука як систематизоване знання, спрямоване на пояснення природних явищ та законів, має глибоке коріння, що сягають ще доісторичних часів. Її зародження та розвиток відбувалися під впливом численних соціальних, економічних та культурних факторів. Розглянемо основні етапи та передумови виникнення науки.
Доісторичні люди вже володіли певними знаннями про природу, хоч і не в систематизованій формі. Виживання залежало від спостережень за навколишнім середовищем, що включало знання про рослини, тварини, погодні умови та інструменти праці. Передача знань від покоління до покоління забезпечувала накопичення та збереження досвіду.
У Месопотамії, Єгипті, Індії та Китаї зароджувалися перші елементи науки. Месопотамські жреці створювали календарі, на основі астрономічних спостережень. Єгипетські лікарі почали практикувати медицину, а інженери – будувати піраміди, використовуючи математичні знання. В Індії та Китаї розвивались філософські та природничі концепції, що заклали основи для подальших наукових відкриттів.
Антична Греція стала колискою західної науки завдяки філософам, як Сократ, Платон та Арістотель, які вперше систематизували знання та методи дослідження. Грецькі вчені, такі як Ератосфен, Евклід та Архімед, зробили значні внески у математику, астрономію та фізику. У той же час, Римська імперія сприяла поширенню наукових знань через розширення територій та розвиток інфраструктури.
Після падіння Римської імперії, в Європі настав період, відомий як Темні віки, коли розвиток науки сповільнився. Однак, на Сході, ісламський золотий вік призвів до значного прогресу у математиці, астрономії, медицині та хімії. Вчені, такі як Аль-Хорезмі, Авіценна та Аль-Біруні, зберегли та розвинули античні знання, впливаючи на подальший розвиток науки в Європі.
Епоха Відродження стала періодом відродження інтересу до науки в Європі. Гуманісти, як Леонардо да Вінчі, відзначали важливість дослідження природи. Відкриття нових земель та технологічний прогрес сприяли розвитку науки. Виникають нові методи дослідження, засновані на експерименті та спостереженні. Коперник, Галілей та Кеплер революціонізували астрономію, а Ньютон заклав основи класичної механіки.
Індустріальна революція XVIII-XIX століть привела до значного стрибка в розвитку науки і техніки. Відкриття у фізиці, хімії, біології та інших галузях змінили уявлення про світ. Виникають спеціалізовані наукові інститути та університети, що сприяє професіоналізації науки.
У XX-XXI століттях наука стає глобальним явищем, об'єднуючи вчених з усього світу. Розвиток технологій, таких як комп'ютери та інтернет, значно прискорив процес обміну знаннями. Відкриття в галузі квантової фізики, генетики, космології та інших напрямках продовжують розширювати горизонти людського знання.
Історичні передумови виникнення науки демонструють, що наукове знання розвивалося поступово, під впливом численних культурних та соціальних факторів. Від доісторичних спостережень до сучасних технологічних досягнень, наука продовжує залишатися ключовим інструментом для розуміння та зміни світу.
...